Ingen spør hvorfor Jeppe drikker
![Bildet viser innleggsforfatter Gro Lillebø](/sites/default/files/styles/large/public/2024-09/53341547468_b0da7fefb0_o.jpg?itok=HTDzXrIH)
Ferske tall fra SSB viser at sykefraværet ikke har vært høyere på 15 år. Men burde ikke debatten også handlet mer om hvorfor folk blir sykmeldt?
Debatten om sykefraværet i Norge har til nå vært preget av diskusjoner rundt innretningen på ordningene og sammenlikninger med våre naboland. Mye har handlet om bærekraften i velferdsstaten. Men én ting er sikkert: Det velferdsstaten trenger mest, er friske arbeidstakere som bidrar mer enn de koster.
Sykefraværet i helse- og omsorgssektoren i Norge er på over ti prosent og er høyest blant alle sektorene. Sykepleiere er blant dem med mest sykefravær.
Skal sykefraværet ned i helsetjenestene, må vi stille oss et nøkkelspørsmål. Hvorfor blir folk syke? Med Holbergs ord: Alle snakker om at Jeppe drikker, men hvorfor drikker Jeppe? Hvorfor blir vi sykmeldte?
For stor arbeidsbelastning over tid
Vi organiserer helsesektoren med bemanning og arbeidstider så til og med unge, friske mennesker blir syke av å jobbe der. Det har jeg mange eksempler på.
Selv har jeg vært leder for en sykehusavdeling der en ung sykepleier fikk anbefalt av sin egen fastlege å gå ned i stillingsprosent. Frem til stillingen ble redusert, ville legen utskrive sykmelding. Begrunnelsen? En for tøff turnus med lite mulighet til restitusjonsfridager, for lav bemanning og for kort hviletid.
Norsk Sykepleierforbund har nylig gjennomført en medlemsundersøkelse. Tallene bekrefter dette bildet. En for stor arbeidsbelastning er en av hovedgrunnene til at våre medlemmer ikke orker mer, at de slutter og at de blir sykmeldt. Dette gir en selvforsterkende effekt.
Selv kjent det på kroppen
Jeg jobbet turnus i mange år. Jeg har fått kjenne på kroppen hvor viktig det er å ha friperioder for å hente seg inn igjen – og hvor viktig nok hvile mellom vakter er. Ikke bare skal vi kunne gå på jobb uthvilt. Vi skal også få hverdagen med familie og sosialt liv til å fungere.
Jeg vet godt hvor mye det har å si at det er nok folk på jobb til at vi kan gjøre jobben vår og samtidig ha mulighet til å gå på do og spise. At det er nok folk på jobb til at ikke alt velter hvis én person er syk.
Færre folk betyr mer arbeid på dem som er igjen. Vi har alle kjent på den vonde, men urettferdige følelsen. Det er aldri gøy å ringe jobben og si at du er syk, fordi du vet at det går ut over dem som er igjen.
Vi skal slippe å stå i den spagaten, men det er ikke noe rart at vi gjør det. Mange steder driver vi med urealistisk turnusplanlegging.
Vaktplaner som ikke tar høyde for fravær
I andre liknende yrker tar de mer høyde for naturlig fravær når de planlegger turnuser. De benytter historiske data når de planlegger vaktlister.
I brannvesenet opererer de for eksempel med skyggevakter i perioder hvor de vet at det pleier å være mye fravær. Likevel er de nesten alltid det antallet de skal være på vakt. Noen vil alltid ha et sykt barn, influensa og så videre. Vi vet godt fra år til år når toppene kommer.
I helsevesenet legger vi turnuser med den samme bemanningsnøkkelen som vi hadde for 20 år siden. Vi tar ikke høyde for fravær vi vet kommer, og vi planlegger ikke bemanning i sammenheng med kjent aktivitet.
Riksrevisjonen viste det i en rapport som kom i 2015, og Fafo viste det på nytt i 2023. Så dette er kjent. Men i stedet for å gjøre noe med det driver vi med kortsiktige løsninger og brannslukking.
To fluer i en smekk
Men jeg er en optimist. Jeg tror utviklingen kan snu: Hva hvis helsetjenestene greide å bli best i stedet for verst i klassen i sykefraværsstatistikken?
Flere er allerede i gang og kan vise til gode resultater. Infeksjonsmedisinsk på Ahus har hatt suksess ved å sørge for rett kompetanse til riktige oppgaver. Mortensnes sykehjem i Troms har både fått ned sykefraværet og snudd et budsjettunderskudd ved å øke grunnbemanningen.
Løser vi dette, er mye gjort. Pengene finnes, folka finnes, men både penger og folk må behandles på riktig måte. Det sier jo alt når friske sykepleiere i 20-årene ikke orker mer.
Vi må bedre både den emosjonelle og fysiske arbeidsbelastningen og fordele ansvar og arbeidsoppgaver slik at folk får gjøre jobben de er utdannet til å gjøre. Vi må ha turnuser som tar vare på helsa, og vi må ha en lønn som rekrutterer.
Da er jeg sikker på at vi både kan få ned sykefraværet og løse den kritiske mangelen på helsepersonell.
0 Kommentarer